Mads Andersen-Skjern, som är änkling och far till Daniel-
- besöker 1929 Korsbaek som handelsresande i manufaktur.
Han besöker den fina gamla manu- fakturaffären Damernes Magasin-
- vars ägare Arnesen är en åldrande herre-
- som har gift sig med den unga, livliga Vicky.
Mads Andersen-Skjern ignoreras-
- och han ser att enkla kunder också ignoreras.
Rakt över gatan är sadelmakarens hus till salu.
Snett över ligger Korsbaeks bank. Hans Christian Varnaes är direktör.
Familjen Varnaes är toppen på stans sociala kaka.
Familjen består av frun Maude, barnen Ulrik och Regitze-
-samt svägerskan Elisabeth-
- som efter en olycklig förlovning nu leder systems hushåll.
Till kretsen runt bankdirektören hör också Varnaes bror Jørgen.
Advokat i Köpenhamn och konservativ folketingskandidat.
Hans fru Minna.
Överste Hachel, far till Vicki. Doktor Hansen.
Den 96-åriga fru Fernando Møhge och hennes dotter Misse.
Mads Andersen-Skjern undersöker möjligheterna i Korsbaek närmare.
På Järnvägsrestaurangen möter han grishandlare Larsen med vänner.
De stärker honom i tron att det finns möjligheter i Korsbaek.
Grishandlaren bjuder med honom och Daniel hem till Katrine-
- och den frånskilda dottern Ingeborg och hennes flicka Ellen.
Dan därpå köper Andersen-Skjern sadelmakarens hus i Korsbaek.
Är du mätt, Daniel?
- Det heter "ja tack". - Ja tack.
- Vi vill gärna betala. - Så gärna, herrn.
- Vad är jag skyldig? - 2 kronor och 55 öre totalt.
1 dagens rätt, 2 smörgåsar till pojken och 2 mjölk.
- Och så 10% - 2 och 55. - 2 kronor och 30 öre.
Och 25 öre - 10%.
Avrundat uppåt. Varsågod.
Kom nu, Daniel.
- Adjö då. - Tack så mycket.
Ingen orsak.
Ulrik!
- Ulrik, det är häråt. - Det var Daniel från i går.
Inget bråk från dig i dag.
Agnes, den vänaste av Valhalls valkyrior!
Du med ditt folkhögskoleprat.
- Ska ni titta i Boldts häften? - Ja!
Och en skvätt av Boldts öl?
- Regitze ska också ha! - Nej tack, det smakar surt.
- Men en kaka? - Ja.
- Vad får Boldt för en kaka? - En puss om du inte är förkyld.
Boldt är frisk som en nötkärna.
- Och vad är det här? - En hemlighet!
Bra. - Frun tror att vi är i parken, men det tycker barnen är tråkigt.
Ska vi gå in i salongen?
- Ska vi ses i kväll? - Ja.
Klarar dricksen Kosmorama?
Inte om jag skulle leva på han som precis gick.
- Vad gör han? - Han lever nog på sina pengar.
Han sitter och sover för att spara hotell.
- En sån snåljåp. - Skål.
- Han har blivit din granne. - Vad har han?
Han flyttar in i sadelmakarens hus.
Annars går vi till parken!
- Låt dem. - Divanen ska hålla lite till.
- Sadelmakarens? - Ja, änkan har sålt.
Inte här. Jag måste hem med barnen. - Kom nu, barn.
Åh nej, Regitze!
Ellen, ska vi se om Daniel är hemma?
- Kom, Ellen. - Där sprang Kvik.
- Vart? - Däråt.
Då måste vi få fatt i honom.
- Har lärlingen brutit armen? - Ni menar...?
Då ni själv går ut med fruns lilla ögonsten.
Daisy löper.
Hur är det med frun då?
Ta dig samman nu!
- Men det är ju Albert, mor. - Vilken Albert?
- Albert Arnesen. - Goddag, fru Møhge.
Manufakturhandlarens Albert? Har han blivit så stor?
- Vi är ju ute på visit, mor. - Fråga om hans mor är hemma.
Min mor har tyvärr legat på kyrkogården i 26 år.
Det minns du, mor.
Hon var med på Fernandos begravning.
Vi kan fråga Albert om systugan kan sy om din satängklänning.
- Den grå med ränder, Albert. - Ja, den glömmer jag inte.
Mor hade tänkt sig... Nu ska du få höra...
- Tanten kan gå. Varför körs hon? - Jag hade också velat bli körd.
- Jo tack, min fru mår bra. - Vad säger han?
Hans fru mår bra.
Då var friden slut.
- Ja? - Det gäller en bankaffär.
- Jag vill gärna bli kund i banken. - Hur då, herr...?
- Mads Andersen-Skjern. - Är ni här i affärer?
- Jag bor här. - Ni bodde i Skjern?
Nej, det är mitt namn också. Andersen-Skjern.
Jaha. Jag tycker bara inte... Har ni flyttat till stan nyligen?
Jag har köpt fastigheten Algade 14.
Ursäkta ett ögonblick.
- Goddag. - Jag har köpt fastigheten Algade 14.
Med syftet att starta en affär.
Så jag vill gärna ha ett lån.
Ja, ja... Nu kan banken ju inte bara utan vidare...
Självklart inte. Men jag har ju fastigheten som säkerhet.
Ett ögonblick, om ni ursäktar mig.
Goddag, fru konsulinnan Holm. Direktören är strax tillbaka.
- Jag kan vänta på hans kontor. - Ja, naturligtvis.
- Det var fru konsulinnan Holm. - Får jag tala med direktören?
- Jag kan vänta till efter konsulinnan. - Direktören har flera möten.
Ni kan ropa när direktören blir ledig.
Vad är det som händer?
- Nej, det är inget för damer. - Vad menar ni? Jag får se.
Manufaktur-handlare Arnesen står och pratar-
-och samtidigt blir hans frus hund...
- Blir den överkörd? - Nej, det som är värre... Ja, ni vet.
Det vet ni förhoppningsvis inte.
Gå till er plats, fröken Mortensen.
Morfar! Där är Kvik. Vad gör Kvik med den lilla hunden?
Se på hundarna!
Titta åt andra hållet. Det är inget för barn.
Ja, allt har en ände.
Nej, som vi har pratat!
Nu får vi fortsätta, mor.
- Förut var det två. - Två?
- Den ena ovanpå den andra. - Mor är ju 96 nu.
Här luktar gris.
När ni har underhållit damerna med ert prat-
- har min Kvik lyckliggjort er lilla fyrbenta väninna.
- Vad ska det betyda? - Att vi nästan har blivit släkt.
- Har Agnes inte kommit än? - Nej. Vad inbillar hon sig?
Det är nog det fina vädret. Jag ska ta brickan.
Äntligen!
- Var har ni varit? - I parken som vanligt.
- Hur ser du ut? - Hon fick en kaka.
De kakor barnen ska äta, ska de äta här i huset!
- Om frun visste det...! - Det är en hemlighet.
Se till att få dem tvättade. I parken...?
- Ja, i parken. - Var ligger den parken?
Jag vill berätta vem som har flyttat in i sadelmakarens hus.
- Det är mannen med pojken. - Vilka då?
Dem vi såg på stationen. Det är en fin gosse.
- Han heter Daniel. - Var kommer de ifrån?
Från Jylland. De ska öppna en affär med manufaktur.
Det måste vara ett missförstånd. Arnesen ligger ju rakt över.
Det var bara vad jag hörde.
Vilket prat. Vad den flickan hör varje gång hon är i parken...!
Tack för besöket, köpman Munk. Vi ses på onsdag kväll, va?
Allt ska nog ordna sig. Hälsa frun.
Jag går iväg till klubben.
- Till mig? - Herrn där har väntat på direktören.
Nåja, om ni kan...
Direktören är ledig för ett kort samtal.
Tack.
Goddag, mitt namn är Mads Andersen-Skjern.
Direktör Varnaes. Varsågod och sitt.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Hallå? Koppla mig till Postgaarden.
Det är bankdirektör Varnaes. Kan ni koppla mig till klubben?
Ett meddelande till bridge-bordet: jag blir lite försenad.
Ja, ja... De kan spela en l'hombre så länge. Tack.
Spelar ni bridge? Det borde ni prova. Det är mycket utvecklande.
- För vad? - För den här. Men det var Inte det...
- Varmed kan jag stå till tjänst? - Jo, jag är här angående ett lån.
Nu går jag. Jag har en tennisbana om 20 minuter.
Ni gör nåt åt er tennis, herr Holmdal.
Mixed double.
Akta så att ni inte får mixat mer än vad som är hälsosamt.
Ta väl hand om rikets finanser, fröken Mortensen!
Du är en stor, duktig pojke som kan sitta stilla så länge.
Vad heter en så duktig pojke?
Daniel.
Har du lust att prova att stämpla?
Oj, vad du kan! Du har talang för bankväsendet.
- Jag måste se det från bankens sida. - Naturligtvis.
Och vi har ju redan manufaktur- affären Damernes Magasin i stan.
Damernas, ja... Men fruarnas och flickornas då?
Jag är ju inte fackman, men det finns olika småbutiker.
Finns det inte postorderbutiker för enkelt folk? Förlåt uttrycket.
Varför inte få hit den handeln?
Jag sätter värde på er företagaranda. Men ni vet hur tiderna är-
- och jag har förpliktelser gentemot mina gamla kunder.
Många är tredje, ja, vissa rentav fjärde generationen här i stan.
Ni vill alltså inte låna mig pengar trots att jag kan ge er säkerhet?
Alltså, nej.
- Om det är så ni vill ha det... - Det är ni som vill ha det.
- Jag kan skaffa pengar utifrån. - Då är ju allt bra.
Pengarna bör arbeta i den stad där jag tänker tjäna dem.
Men tack för samtalet.
- Ni har en mycket duktig pojke. - Jag stämplar.
Så duktig han är. Man kunde tro att det fanns bankfolk i familjen.
Tack för att ni tog hand om honom. - Säg adjö fint, Daniel.
Med fötterna säger vi tramp, tramp, tramp
Med händerna säger vi klapp, klapp, klapp
Så att du kommer 'håg att så ska polkan gå
- Har du varit på klubben? - Det blev ingen bridge.
Jag blev försenad på banken och Albert kom inte.
- Varför? - Han skulle till veterinären.
- Har han fått rabies? - Nej, det var med... Vad heter hon?
- Daisy? - Är hon sjuk?
Nej, jag vill snarare säga att hon är lyckliggjord.
En vansinnig historia. Hunden löper.
Albert tar ut hunden, möter tant Møhge-
- och Misse förströr honom med prat om "den grå satängklänningen".
När de är upptagna med volanger och girlanger-
- kommer grishandlarens racka runt hörnet och vips...!
Barnen...!
Vi såg det själva. - Inte sant, Ulrik?
Vad gjorde ni? Vad är det här? Det är Agnes.
Då det hände på Algade förblir det ingen hemlighet.
Till och med för de oskyldiga små. Albert har alltid sån himla otur!
Hans Christian, barnen. Och med en racka...!
Märkte Albert ingenting?
Inte förrän grishandlaren sa att de nu var släkt.
- Är det roligt? - Ja, visst är det roligt, Maude.
Jag tycker att det är en både dum och vulgär historia.
Har ni hört att sadelmakarens hus har sålts för att bli manufakturaffär?
- Vem har du hört det pratet från? - Mannen som vill öppna affären.
- Det var han som försenade mig. - Med vad?
Han vill ha ett lån att starta för.
Nej, den mannen kan inte vara riktigt klokt.
Jag vet inte det... Men han fick inte lånet.
Fast Albert får nog se upp med mer än hanhundarna.
Då var jag här. - Kom, Kvik.
Säg till matte att hon ska ge dig nåt gott att äta.
Han har gjort dagens goda gärning, Katrine.
Han har betäckt Arnesens tik.
Ja, ni två är förskräckliga.
- Hej, flickor. - Hej, morfar.
- Solen är ju gul. - Den kan vara grön också.
Ingeborg, har Tidende kommit? Tack, min flicka.
- Vad ska vi ha till middag? - Brunkål med fläsk.
- Det låter gott. Jo, mor...? - Ja, Larsen.
- Har vi till två till? - Jo. Hur så?
Ellen får besök av Daniel och han tar med sig sin far.
Det blev alltså nej? Du var alltså inte fin nog för herr bankdirektören.
Han var hövlig nog, men...
- Viktig? - Nej.
Han vill nog bara att allt ska förbli som det är.
Och?
Jag vill inte verka påträngande, men ni se själv...
Ja?
Kan ni passa Daniel ett par dar när jag far hem till mina trakter?
- Mina bröder kan skriva på borgen. - Det är märkligt med fint folk.
De talar aldrig om sina pengar, men bara deras pengar räknas.
Trots att en annan har mycket mer.
- Pengar är pengar. - Det är ändå skillnad.
Det är man själv som ger pengarna betydelse och makt.
- Se, han har kastanjehatt på sig. - Nej, det är en kottehatt.
Varsågod.
Ellen, har vi plats för Daniel några dar?
Vi har alltid plats för Daniel.
- Vad är det ni läser? - Dikter.
- Det förstår jag mig inte på. - Men det är inget att skryta om.
- Hon har gått i folkhögskola. - Vad är det för poet?
- Axel Juel heter han. - Kan vi få höra en?
Ja... jag vet inte riktigt...
Den här... den är så sann.
"Jag är hemlös överallt en gång hemlös blir mitt liv allt"
"men jag prisar livets villkor ty allt lockar med stor kraft"
"jag är glad jag aldrig haft stundom miste den som får."
Förstod ni nåt av det?
Den som får förlorar inget. Den som får blir rikare.
De stoppade möblerna ska också piskas.
- Kan vi inte använda den där? - Min syster vill ha dem piskade.
- Hans Christian, jag ber dig. - Om vad?
Din cigarr. Röken sitter snart överallt. Kan du inte...?
- Jag kan röka den på banken. - Tack, min vän.
God morgon.
Det sitter i gardiner och kläder. Har du inte lagt märke till det?
Nej, men min näsa har aldrig varit lika känslig som din.
Det är hemskt att ha luktsinne. Ibland luktar barnen.
När de kommer från parken tycker jag att Ulrik luktar öl.
Laura, titta där!
- Ja, då var det här. - Vi kan ställa in det vid trappan.
Tar du den?
- Bor man så på Jylland? - Titta på kommodservisen.
- Rejäla köksgeråd har de inte. - Det ska bli manufaktur, säger de.
Inte rakt över från Arnesen.
- Vad är så intressant? - Nu flyttar de in.
Det måste ändå städas här. Laura, min syster vill tala med er.
Minna och Jørgen har varit på bröllop med kungaparet.
Hon var klädd i grönt med hermelin.
Är det ni? Har min syster berättat om middagen med bankstyrelsen?
Fröken och jag har gjort det här.
Men om frun hellre vill ha guldfasaner, så...
- Akta, så stegen inte knäcks. - Mycket roligt...!
Det tänkte jag väl. Det sa jag till Agnes också.
Att det inte blir manufaktur mitt emot Arnesens.
- Vad ska det då bli? - Det ska bli grishandel.
- Har min syster...? - Frun har gått upp.
När jag sa att det skulle bli grishandel där borta.
Så går det när man står och glor i fönstret. Läs vad det står där.
Det är bra, min vän.
Den ska in i Tidende på tisdag och i Socialdemokraten också.
- Det är till dig. - Tusen tack.
Han fick en tvåöring. Det ger säkert tur.
- Allt på ett bräde...! - Inte allt, men nästan.
Säg mig bara en sak. Med hänsyn till personalen...
Jag har anställt en lärling och annonserat efter en dam.
Det är bara det att Ingeborg... Hon tyckte inte om att fråga själv.
Har er dotter lust?
Det ser så ut. Om ni ändå ska ha en dam.
Lustigt. Jag tänkte det, men jag vågade inte fråga.
Er dotter är mycket speciell i mina ögon.
Vad fan hade ni gjort utan mig?
Det kan man fråga sig.
Har ni sett, fröken Grøn?
Vad gör ni? Ni får inte stå och skrynkla chefens tidning!
"Det meddelas härmed våra ärade kunder i stad och på land"-
- "att Mads Andersen-Skjern i morgon öppnar affären Tøjhuset..."
Tøjhuset...!
..."Med allt inom manufaktur." Tro det!
"Kvalitet en hederssak, rimliga priser och"... Nej, gud bevars!
..."Behaglig betjäning."
Han kan inte vara riktigt klok.
Har chefen sett?
Hur ser ni ut? Är det krig?
Kanske det.
Albert, har du sett den? Annonsen!
- Vilken annons? - Den om affären som öppnar.
Det angår inte oss.
De "ärade kunderna" håller sig till min affär.
Han håller inte länge.
4 kronor och 50 öre.
Varsågod.
Adjö och tack.
Vi kommer för att handla. - Vad vill du ha, Katrine?
Du kan välja själv. - Och, Ellen, visa morfar vad du vill ha.
- Jag vill ha min satängklänning nu! - Den är nog inte omsydd än.
Den är nog stulen. Gå in till Albert och säg att han ska hitta den nu!
Ja, ja, lilla mor.
Vill du ha den, Ellen? - Hur mycket?
11,50 kr. Den är från England. Men om det är till Ellen, så...
Varsågod, här är 20 kr. De 8 och 50 ska ge tur.
Tack, 0luf Larsen.
Ska vi gå och se vad mormor har hittat?
Hon brukar inte vara bra på att spendera pengar.
Misse, var håller du hus?!
- Varmed kan jag stå till tjänst? - Jag vill tala med Albert.
Den unge mannen heter Fritz.
Var är Albert?
- Kom, frun. - Bort med händerna!
Svinaktiga karl!
Ingen man har rört min kropp sen Fernando dog 1895!
- Mor, Albert är inte här. - Nej, han gömmer sig.
Han har alltid varit en feg gosse.
Du kan stanna och leka om du inte ränner iväg.
- Tror du att du kan hitta allt? - Ja.
Plåtslagaren... Det är runt om hörnet.
Här.
- Sen går du raka vägen hem. - Ja.
Daniel! Får jag följa med?
- Jag ska till många ställen. - Det gör inget.
- Hur mycket har vi? - 12 öre var.
Hon gav 5 öre. De måste vara mycket rika.
Fröken Jørgensen, kom och titta. Vem är den pojken?
- Det är ju jyllänningens. - Jag vet, men den andre?
Kära nån... Är det inte bankdirektörens Ulrik?
Det blir 16 kr.
Ett ögonblick.
20, 30, 40, 50...
Och 100, varsågod.
Tack så mycket, frun.
- Vad kan jag hjälpa er med? - Det är väldigt pinsamt för mig.
Men situationen tvingar mig in på era domäner. Varsågod!
Vill ni bevisa att man kan få pengar från er?
- Jag konfiskerade dem från min son. - Vad har jag med det att göra?
Han har tjänat dem genom att gå ärenden med er son.
- Daniel. Ja, de är goda vänner. - Min son går inte bud åt andra.
- Det ber jag er att förstå. - Är det inte synd om er son?
Jag började gå ärenden när jag var sex år.
Därför klarar jag mig utan er hjälp.
Min familj behöver inte gå ärenden.
- Det borde ni veta. - Jag vet inget om era principer.
Vi har lagt märke till era principer!
Det tar jag som en komplimang.
- Min fru har blivit sjuk av det här. - Det beklagar jag.
- Adjö. - Adjö, herr bankdirektör.
Hans Christian?
Herr bankdirektör...
Svåger!
Text: Thomas Jansson Prima Vista
Ansvarig utgivare: Anders Melin